Jeg vil bare være en af dem.
Jeg ville gerne sidde sammen med dem og drikke og tale om alt.
Jeg ville gerne have, de gav mig lidt tobak og et glas vin -
- eller bare spurgte, hvordan det gik.
Så ville jeg svare, og vi ville tale sammen.
Fra tid til anden ville jeg lave en skitse af en af dem som en gave.
Måske ville de tage imod den og gemme den et sted, -
- og en kvinde ville smile og spørge:
"Er De sulten? Vil De have noget at spise?
Et stykke skinke, noget ost eller måske et stykke frugt?"
Se på mig.
- Vil De ikke nok? - Hvad?
De skal ikke være bange. De skal bare stå stille.
- Jeg står stille. Hvad vil De? - Vær venlig at stå stille.
- Hvorfor? - Jeg vil lave en skitse af Dem.
- En skitse? - Ja, en tegning.
- Jeg vil lave en tegning af Dem. - Hvorfor?
VAN GOGH - VED EVIGHEDENS PORT
Jeg vil have det ud herfra med det samme.
Du lovede mig en gruppeudstilling med rigtige kunstnere.
De er alle sammen dine!
Hvor er de andre? Ingen vil komme for at se det her.
En enkelt kunde har kigget på dem.
Tanken var at få flere kunder, ikke at skræmme dem væk.
- Jeg vil have det ud med det samme. - Udstillingen skulle vare i to uger.
Den slutter i dag. Det er nok.
- Hvad kan De ikke lide ved det? - Jeg kan ikke lide noget ved det.
Vi begynder med reglerne for vores nye kunstnerfællesskab.
- Har den et navn? - Nej, men jeg har 25 forslag.
- Såsom hvad? - Bikuben.
- Hvad ellers? - Svaret, Skulkeskolen.
Nogle skulle have deltaget i min gruppeudstilling. De svigtede mig.
- Der ligger en gård nær Senlis. - Nej, det er en møgbunke.
- Måske kunne vi gøre noget. - Nej, der stinker og er uhumsk.
- Har vi noget andet? - Og hvem skal betale huslejen?
Os alle sammen. Sidste gang blev vi enige om huslejen og udgifterne.
Når man sælger et værk, giver man 20 % til fællesskabet.
Så hvis kun to eller tre af os sælger noget, skal de betale for de andre?
Hvis en af os bliver berømt, forlader han fællesskabet.
- Nej, det ville jeg aldrig gøre. - Men du bliver aldrig berømt.
- Hvem skal lave maden? - Vi må hyre en.
Der er en anden mulighed. De, der ikke sælger noget, -
- kunne arbejde som kokke eller gartnere en dag om ugen.
Vi kunne dyrke kartofler, løg og bønner.
Hvad er denne bøf lavet af?
Du vil i virkeligheden genindføre et hierarki.
De, der befaler, og de, der adlyder.
Sådan er det ikke.
- Du kender ham, ikke sandt? - Jeg har hans malerier i galleriet.
Vi skaber et fællesskab.
Gauguin!
Undskyld?
Jeg kan ikke holde dem ud.
De lader, som om de er kunstnere, og opfører sig som bureaukrater.
De er alle små tyraner.
- Jeg hedder Paul Gauguin. - Det ved jeg.
Du er Vincent, Theos bror. Jeg så dine malerier på caféen.
Gjorde du? Du var den eneste, men så var det umagen værd.
Nogle var gode, men det var svært at se. Der var for mange værker.
Min tanke var en gruppeudstilling. Et kunstnerfællesskab, en familie.
Da de andre kunstnere ikke deltog, måtte jeg gøre det alene.
- Jeg tog alt fra mit atelier med. - Det så sådan ud.
Du ønsker ikke dem som familie. Hvem har brug for sådan en familie?
- Man vælger ikke selv sin familie. - Jeg elsker min bror.
Så er du heldig. Og han elsker dig. Han er meget venlig mod dig.
Jeg vil så langt væk fra dem som muligt. Jeg rejser til Madagaskar.
- Madagaskar? Hvad med Japan? - Nej, Madagaskar.
Det er en stor ø, der ligger mellem Afrika og Indien.
Eller længere væk på en afsides ø, -
- hvor de aldrig har hørt om at male eller om Paris og skoler.
Hvor jeg kan skabe en ny måde at male på -
- langt væk fra systemer og teorier. Ægte frihed.
Jeg vil være rolig, tage mig god tid og glemme resten af verden -
- og bare male det ...
... herinde.
Langsomt. Hvad der kommer til mig. Ikke andet.
Det lyder godt. Jeg hader tågen. Jeg er træt af dette grå lys.
Jeg vil gerne finde et nyt lys til malerier, vi ikke har set endnu.
Farvestrålende malerier, der er malet i sollys.
Drag mod syd, Vincent.
ARLES, SYDFRANKRIG
Hvad læser De i dag?
- Biblen? - Nej, Shakespeare.
- Hvabehar? - William Shakespeare.
- Han er en engelsk forfatter. - Kender De ham?
Nej, han levede for længe siden.
- Er han god? - Ja.
- Hvad skriver han om? - Om alt.
Mænd og kvinder, guder og konger, kærlighed og had.
Hvad læser De nu?
Et teaterstykke, der hedder "Richard den Tredje".
- Hvem er Richard? - En konge af England.
- En god konge? - Nej, han var en skurk.
- Slog han folk ihjel? - Ja, mange.
- De burde ikke læse om en skurk. - Hvorfor ikke?
- Skriver han godt? - Meget.
Nogle af linjerne er ret uklare, men det kan jeg godt lide.
Hvorfor?
Fordi jeg godt kan lide gåder, -
- og Shakespeare er mere gådefuld end nogen anden forfatter.
Når jeg læser en bog, vil jeg gerne kunne forstå, hvad der står.
Hvilken slags bøger læser De?
For det meste moderne romaner -
- og noveller i aviserne.
Triste historier.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg foretrækker triste historier.
Hvis jeg havde mere tid, ville jeg ...
Lige et øjeblik. Jeg kommer straks.
- Jeg har en bog til Dem. - Tak.
Der står ikke noget i den, men jeg tænkte, De kunne bruge papiret.
Tak.
Jeg har gerne villet spørge Dem, -
- om De har et sted eller et lagerrum, hvor jeg kan male?
Det kan være svært af og til med mistralvinden.
Det gule nabohus har stået tomt i månedsvis. Måske kan han bruge det.
Ja. Måske kan vi lave en aftale med Deres bror?
Det er lidt forfaldent, men Gaby kan hjælpe med at gøre rent.
Det ville passe mig perfekt.
Måske kan jeg male ...
... et maleri af ...
... Dem en dag.
Mig?
Ja.
Hvis De ønsker det. Tak.
Har du modtaget denne måneds penge? Du skylder mig for sidste måned.
Når de kommer, så betaler jeg dig.
Din bror må være rig.
Det er han ikke.
Han er handelsmand. Han sælger malerier.
- Dine malerier? - Ikke endnu.
Du burde vaske dig af og til. Mindst en gang om ugen.
- Ser jeg beskidt ud? - Du lugter forfærdeligt.
Du ser ikke værst ud. Hvis du vaskede dig, ville du måske endda være flot.
- Ville du så finde mig tiltrækkende? - Måske.
Ville du blive hos mig, hvis jeg gav dig 50 franc?
Du har ikke 50 franc.
Vi ses i morgen, Vincent.
Hvorfor maler du det?
- Hvad? - De blomster?
- Synes du ikke, de er smukke? - De er helt bestemt smukke.
- Smukkere, end du maler dem. - Synes du det?
Måske har du ret. Men disse blomster vil visne, som alle blomster gør.
- Det ved alle. - Men mine vil stå imod.
Er du sikker?
De vil i det mindste have en chance.
- Du burde male et maleri af mig. - Hvorfor ikke?
Så vil jeg måske være ung for evigt.
- Jeg kan få dig til at se yngre ud. - Nej, det ville ikke være rimeligt.
Når jeg står over for et fladt landskab, ser jeg kun evigheden.
Er jeg den eneste, der ser det?
Eksistens forudsætter tanke.
Se derhenne!
- Hvad er det? - Det er en maler.
- Hvad laver han? - Han maler vel.
- Må vi gå derhen og se? - Nej.
- Vi er sent på den. - Bare et øjeblik.
En maler!
Kom tilbage, alle sammen! Med det samme!
- Hvad maler De? - Det der.
Rødderne? Hvorfor maler De rødder?
- Synes De, at de er smukke? - Ja.
- Vil De male resten af træet? - Nej.
- Kun rødderne? - Ja.
I skolen skal vi tegne blade og blomster.
Vi farver dem også, men med farveblyanter.
Engang tegnede jeg en snegl, og det lignede virkelig en snegl.
- De ligner slanger. - Eller orme.
- Store orme. Se den der. - Ikke røre.
Nu om dage maler malere sære ting.
Engang havde man forstand på at male.
Nu kan alle kalde sig kunstnere og male rødder.
Forsvind!
Forsvind! Lad mig være!
De er gal! Af sted!
Løb, børn!
Forsvind!
- Hvad laver du? - Slip mig!
- Hvad er der i vejen med dig?
Gå indenfor!
Theo.
Kom her, Theo.
De fortalte mig, hvad der skete.
Fortæl mig, hvordan du har det.
Jeg har det så godt, når du ligger ved siden af mig.
Så godt, at jeg gerne ville dø sådan her.
Kan du huske, at jeg altid kom over i din seng, da vi var små?
Ja, det gjorde du. Når det blev koldt.
- Hvor længe bliver du? - Kun i dag.
Jeg må desværre tilbage til Paris. Jeg har meget at se til.
Da de fortalte mig, du var på hospitalet, tog jeg det første tog.
Kan du ikke blive længere?
Det kan jeg desværre ikke.
Det tog et døgn at komme hertil, og jeg er jo gift nu.
Det ved jeg. Jeg er meget glad på dine og Jos vegne.
Vincent ...
Hvorfor har de anbragt dig her?
Det aner jeg ikke, Theo. Jeg sværger.
Der må være en grund.
Fra tid til anden ...
... føles det, som om jeg er ved at gå fra forstanden.
- Min forstand forlader mig. - Hvad mener du?
De siger, at jeg skriger på gaderne, og at jeg græder.
At jeg smører sort maling i ansigtet for at skræmme børnene.
Men jeg kan ikke huske noget som helst.
Ikke andet end mørket og angsten.
Så sendte de mig herhen.
Sammen med virkeligt vanvittige mennesker.
Drikker du meget?
Jeg må fortælle dig ... Du må ikke sige det til lægerne.
Af og til ser jeg syner.
- Hvad ser du? - Det er svært at sige.
- Spøgelser? - Det ved jeg ikke.
Nogle gange blomster og ...
... også engle, mennesker.
Det er forvirrende. Nogle gange taler de til mig.
- Hvad siger de? - Jeg kan ikke forstå dem.
Men det er skræmmende. De er ikke altid venlige.
Jeg taler med lægerne og ser, hvad jeg kan gøre.
Når jeg har det sådan, ved jeg ikke, hvad jeg er i stand til.
Måske kunne jeg dræbe og kaste mig ud fra en klippe.
Kære Paul. Jeg ved, du har udvekslet breve med Vincent, -
- og han ser meget frem til din ankomst til Arles, -
- som jeg ved er blevet udsat af økonomiske grunde.
Jeg er villig til at sende 250 franc hver måned -
- til gengæld for et af dine malerier hver måned.
Det ville gavne Vincent at se dig så hurtigt som muligt.
Med et varmt håndtryk og begejstrede hilsner Theo van Gogh.
PS. Jeg ser frem til at høre fra dig og se dine seneste værker.
Af alle menneskehedens elendigheder generer pengemangel mig mest.
Men ikke i aften.
En omgang mere, madame.
Gaby. Et glas mere.
Visse dage føler jeg mig som en tigger, men ikke i dag.
Det er dejligt at se dig, Vincent, og denne gode flok.
Jeg er glad for at se dig, -
- men ingen her kan lide mig undtagen madame og monsieur Ginoux.
Af og til kan der gå flere dage, før jeg taler med nogen.
Jeg har ventet på dette øjeblik.
Men du var meget ubeslutsom. Jeg er glad for, du besluttede dig.
- Sender din bror dig stadig penge? - 250 franc om måneden.
- Det er ikke meget. - Han gør, hvad han kan.
- Har du lavet en aftale med ham? - Ja.
Han betaler mine udgifter, og jeg sender et maleri om måneden.
- Er du tilfreds med det? - Det er fint. Det er acceptabelt.
De har et meget fængslende ansigt.
Måske vil De komme hen til det gule hus og stå model for mig.
- Måske. - Det opfatter jeg som et ja.
Hvorfor skal du altid male efter naturen?
Jeg føler mig fortabt, hvis jeg ikke har noget at kigge på.
Jeg skal have noget at se. Der er så meget at se.
Hver gang jeg kigger, ser jeg noget, jeg aldrig har set før.
Ja, men det, du maler, er dit.
- Du behøver ikke efterligne noget. - Jeg efterligner ikke.
Hvorfor maler du ikke bare det, der er inde i dit hoved?
Fordi naturens væsen er skønhed.
- Hvad mener du? - Hvorfor ville du til Madagaskar?
For at komme væk fra folk.
Det var en del af det, men du søgte skønhed.
Naturen var der, og den var anderledes end det, du kendte, -
- og det fik dine malerier til at se anderledes ud.
Når jeg ser på naturen, -
- ser jeg tydeligere det bånd, der forener os alle.
En dirrende energi, som taler med Guds røst.
Af og til er den så stærk, at jeg mister bevidstheden.
Jeg sværger. Jeg vågner og ved ikke, hvor jeg er, eller hvad jeg laver.
Det tager nogle minutter, før jeg kan huske mit navn.
Snart vil malere ikke have brug for at se på modeller eller naturen, -
- fordi naturen er det, vi ser i vores hoveder, og intet andet.
Naturen findes ikke uden vores øjne, og ingen ser verden på samme måde.
Vi sidder foran det samme landskab, men vi ser ikke de samme træer.
De træer, jeg maler, er mine.
Selv de ansigter, du maler, er dine, og de bevares på grund af dig.
De bliver kendte, fordi du malede dem. Ikke på grund af, hvem de er.
Folk vil se malerier af mennesker, ikke mennesker, der er blevet malet.
Folk synes ikke altid om den måde, de ser ud på i mine malerier.
Vi må starte en revolution. Forstår du? Ja, det må vi.
Vores generation må fuldstændigt ændre -
- forbindelsen mellem at male og naturen.
Mellem at male og virkeligheden, -
- for den malede virkelighed er sin egen virkelighed.
Det har du ret i.
Impressionisterne er tilovers, ikke sandt?
- Jeg ... - Hold nu op.
De maler kun børn i deres haver. De kommer aldrig længere.
Seurat forveksler at male med videnskab.
Han er fortabt i optiske eksperimenter.
Man kan ikke forvente mere af Renoir, Degas og Monet.
De gentager sig selv.
Det mener du ikke. Du kan godt lide Degas.
Man skal takke for de malerier, man godt kan lide.
- Monet er ganske god. - Det er vores tur.
- Vi har et enormt ansvar. - Jeg synes stadig, Monet er god.
Vil du med til Martinique?
Det er dejligt at have dig her.
Sæt hånden, som den var før.
Tak.
- Må jeg gå? - Ja.
Du må planlægge dine malerier langsomt.
Hvorfor så travlt? Mal roligt og langsomt.
Du er indenfor. Du er ikke ude i vinden og larmen.
Malerier skal males i ét stræk.
Tænk på overfladen, og hvordan malingen lægger sig på den.
Du ændrer det så hurtigt, at du ikke kan se, hvad du har lavet.
Malerier skal males hurtigt.
Malere, jeg ser på:
Frans Hals.
Goya.
Velázquez.
Veronese.
Delacroix.
De malere, jeg kan lide, maler alle hver streg hurtigt i ét stræk.
Har du hørt om en genistreg? Det er det, det betyder.
Sådan maler du ikke. Du maler hurtigt og maler over.
Overfladen ligner ler. Det minder mere om en skulptur end et maleri.
Sådan maler du ikke. Du maler hurtigt og maler over.
Overfladen ligner ler. Det minder mere om en skulptur end et maleri.
Du skal se ind i dig selv.
Det siger du hele tiden. Jeg har forstået det.
Du gentager dig selv. Hvad tror du, jeg laver?
Jeg finder ikke på billedet. Jeg behøver ikke finde på billedet.
Jeg finder det i naturen. Jeg skal bare befri det.
Tænk på overfladen, og hvordan malingen vil lægge sig på den.
Få kontrol over det, du gør. Måske skulle du male mere indenfor.
Jeg har tilbragt hele livet alene på et værelse.
Jeg må ud at arbejde for at kunne glemme mig selv.
Jeg vil være ude af kontrol. Jeg skal være i en febrilsk tilstand.
- At male er at skabe. - Tag det roligt.
Det vil jeg ikke. Jo hurtigere jeg maler, jo bedre har jeg det.
- Jeg kan ikke blive her, Vincent. - Hvad siger du?
Jeg kan ikke blive i Arles. Jeg rejser snart.
Jeg har solgt nogle malerier. Måske har din bror fortalt det.
Jeg skal tilbage til Paris.
Hvor skal du hen?
Vincent!
Jeg har tilbragt hele livet alene på et værelse.
Jeg må ud at arbejde for at kunne glemme mig selv.
Jeg vil være ude af kontrol. Jeg skal være i en febrilsk tilstand.
- At male er at skabe. - Tag det roligt.
Det vil jeg ikke. Jo hurtigere jeg maler, jo bedre har jeg det.
Hvorfor græder du?
- Hvad har jeg gjort forkert? - Ikke noget.
Du har intet med beslutningen at gøre.
Vi kan ikke leve side om side.
Vores sind er uforenelige. Det må du indrømme.
Du må forstå, at jeg er blevet anerkendt nu.
Jeg kan ikke bo i en landsby længere.
Jeg må være blandt andre mennesker for øjeblikket.
Jeg kan heller ikke lide at være her.
Du er omgivet af dumme, onde, uvidende mennesker.
Hvorfor er du så dramatisk?
Du må ikke rejse. Det er dejligt at have dig her.
Jeg har solgt nogle malerier. Måske har din bror fortalt det.
Det må du ikke gøre mod mig! Jeg beder dig! Nej!
Du har intet med beslutningen at gøre.
Hvor skal du hen?
Vi kan ikke leve side om side.
Vores sind er uforenelige. Det må du indrømme.
Og du må forstå, at jeg er blevet anerkendt nu.
Jeg kan ikke bo i en landsby længere.
Jeg må være blandt andre mennesker for øjeblikket.
Jeg kan heller ikke lide at være her.
Du er omgivet af dumme, onde, uvidende mennesker.
Hvorfor er du så dramatisk?
Hvad siger du?
Jeg kan ikke blive i Arles.
Der er noget sært ved mig.
Af og til ved jeg ikke, hvad jeg har gjort eller sagt.
Som med hensyn til Gauguin, og hvad der skete, før han rejste.
Vi skændtes.
Måske voldte jeg ham ondt.
Jeg ved ikke hvordan.
Jeg ved dog, -
- at jeg tog en barberkniv og skar et af mine ører af.
Jeg skar et øre af. Der var blod overalt.
Det var ikke en anden. Det var mig.
Jeg ville give Gauguin det som undskyldning.
Hvorfor?
Det må guderne vide.
Jeg troede, hun vidste, hvor Paul var, -
- så jeg gav mit øre til Gaby.
Blodet skræmte hende. Hun troede vist, at jeg ville slå hende ihjel.
Hun tilkaldte politiet, og de anbragte mig her.
Hvad ville du have gjort som politibetjent?
Du kan godt gå.
Jeg ...
Det er en lille by, Vincent. Alle holder øje med dig.
Du er en fremmed og drikker alt for meget.
Du bliver hysterisk og er ude af kontrol, og du skar et øre af.
Kan du fortælle mig hvorfor?
Min ven ville rejse fra mig.
Han ville rejse.
Skar du et øre af for at holde ham hos dig?
Det giver ikke mening.
Var det en slags gave eller et offer?
- Hvad ville du opnå? - Det ved jeg ikke.
Det kan hjælpe at tale om det.
Prøv at fortælle mig ...
Jeg har aldrig set noget lignende. Men jeg vil gerne hjælpe dig.
Der er noget inden i mig. Jeg ved ikke, hvad det er.
Ingen ser det, jeg ser. Jeg tror, jeg er ved at gå fra forstanden.
Men så siger jeg til mig selv:
"Jeg vil vise mine medmennesker, der ikke kan se det, hvad jeg ser."
Det er et privilegium. Jeg kan skænke dem håb og trøst.
Du forvirrer folk og dig selv med dine malerier.
Jeg er mine malerier.
Hvad mener du med trøst og håb?
Måske forlanger du for meget.
Jeg vil gerne vise det, jeg ser, til folk, der ikke kan se det.
Hvorfor?
Fordi det, jeg ser, ligner virkeligheden mere.
Jeg kan få folk til at mærke, hvordan det føles at være i live.
- Mener du, at de ikke er i live? - Ja, det gør jeg.
Kan de mærke det gennem dine malerier?
Ja, helt bestemt.
Ja.
Gaby sagde, at dit øre var pakket ind i dette, -
- og at hun skulle give det til Paul.
"Husk mig." Hvad mente du med det?
Måske ville du vise ham, hvad han betød for dig, men ikke indså.
Jeg ville ikke have, at han rejste. Det var en måde at få ham tilbage på.
Jesus sagde: "Hvis din hånd bringer dig til fald, så hug den af."
Skar du øret af, fordi du ikke kunne holde ud at høre det, Paul sagde?
Jeg er omgivet af en ond ånd.
Et usynligt væsen.
Jeg kan mærke det, men ikke se det.
Han taler til mig og truer mig.
Han ønsker blot at stikke en kniv i mit hjerte.
Jeg så ham og forsøgte at skære ham ud af mig selv.
Så det var derfor, du skar dit øre af.
Den verden, du ser, er skræmmende, ikke sandt?
Jo. Jeg er skrækslagen for, at han vender tilbage.
Javel.
Nu skal du høre. Vi sender dig til Saint-Rémy.
- Hvor? - Saint-Rémy.
Det er det bedste sted i nærheden. Du vil blive behandlet godt.
- Er det et fængsel? - Nej, en frivillig sindssygeanstalt.
Det er dit valg, men du skal følge deres regler og behandlingsmetoder.
Jeg tror, du vil kunne finde fred der.
Når du er mindre eksalteret, vil du endda kunne male der.
- Jeg kan ikke leve uden at male. - Jeg tror på dig.
Vil ... du komme og besøge mig?
Naturligvis. Mindst en gang om ugen.
Er du sikker på, jeg vil få lov til at male der?
Ja.
Men du må holde op med at drikke og tage noget medicin.
- Hvor længe? - Det afhænger af dig.
Vil du gøre, som jeg siger? Kan jeg regne med dig?
Vil du blive lidt? Jeg skal sende din bror en tegning af det, du har gjort.
- Jeg fjerner forbindingen. - Det kan jeg gøre.
Under en himmel, der blænder som facetslebne safirer eller turkiser.
Under den uophørlige og vældige strøm af lysvirkninger.
I tunge, brændende stemninger udfoldes den besynderlige natur, -
- der på samme tid er realistisk og overnaturlig.
En overdreven natur, hvor alt, -
- væsner og genstande, skygge og lys, former og farver rejser sig -
- for at brøle sin egen essentielle sang -
- i den stærkeste og voldsomt skingre klang.
Det er hele naturen, som er voldsomt fordrejet.
Former bliver til mareridt, farver bliver til flammer, -
- lys bliver til brand, liv bliver til febervildelse.
Det er det første indtryk -
- ved synet af Vincent van Goghs sære, febrilske værker.
Vi er langt fra kunstens smukke, store tradition.
Aldrig har en kunstner talt så direkte til sanserne -
- fra sin oprigtigheds duft til malingens stoflighed.
Denne stærke og sande kunstner hæver sig over alle andre.
Hæld vand over ham!
Er du maleren?
Ja.
Er alle malere gale?
Kun de dygtige. Jeg aner det ikke.
Jeg er militærmand. Jeg har været soldat.
Er alle soldater gale?
Soldater er ikke gale, men det er officerer.
Alle officerer er vanvittige.
Da de udnævnte mig til sergent, begyndte jeg at føle mig anderledes.
Og da jeg blev adjudant for generalen, fik jeg alle nøglerne.
Kan du se dem?
- Nøglerne. - Ja.
Nøglerne til alle officerernes journaler.
Og de er alle sammen gale.
De har alle sammen dræbt, torteret, lemlæstet og voldtaget.
- Hvor var du udstationeret? - Det ligger langt væk.
Det hedder Tonkin.
For længe siden, under krigen ...
... blev der gravet mange gange.
Jeg kendte en pige fra Tonkin, som blev født i en gang.
Hun så ikke dagslys i de første 12 år af sit liv.
12 år, forsvundet.
Kan du forestille dig, at du var maler ...
... og ikke så sneen -
- eller vidste, hvad det var eller betød.
12 år.
Hold mund. Hold mund!
Hvad maler du?
Sollys.
Se på mig.
- Vil De ikke nok? - Hvad?
De skal bare stå stille. Vær venlig at stå stille.
Jeg står stille. Hvad vil De?
- Jeg vil lave en skitse af Dem. - En skitse?
En tegning. Jeg vil lave en tegning af Dem.
Hvorfor?
Jeg vil betale Dem. De skal ikke være bange.
Læg Dem på jorden.
- På jorden her? - Ja, lige der.
- Der. - Der?
Jeg vil gerne se Dem i denne stilling -
- med Deres hoved hvilende på Deres arm.
- Sådan her? - Sådan her.
Nej.
Nej ... Nej.
- Deres hoved ... - Hvad laver De?
- Sådan der. - Lad være med at røre mig.
Jeg kender dig ikke! Det gør ondt! Forsvind!
Lad mig være! Jeg vil ikke!
Kære Vincent. Jeg har set nøje på dine værker, siden vi skiltes.
Først hos din bror og derefter på den uafhængige udstilling.
Særligt på det sidstnævnte sted kan man bedømme det, du laver.
Enten på grund af ophængningen eller de tilstødende værker.
Jeg lykønsker dig med at være den mest bemærkelsesværdige kunstner.
Hvad angår naturen, er du den eneste, der tænker.
Jeg har talt med din bror og vil gerne bytte et værk med dig.
Jeg har tøvet med at skrive, da jeg ved, at du har haft en lang krise.
Svar ikke, før du føler dig stærk igen.
Lad os håbe, du vil komme dig, når varmen vender tilbage.
"Vinteren er altid farlig for dig.
Med hjertelige hilsner Paul Gauguin."
Van Gogh!
Ikke herhen. Derhen.
Derhen.
Følg med mig.
- Her er han. - Tak.
Vær venlig at hjælpe mig med at tage den af.
- Hjalp det? - Ja.
Sæt dig her og tal med mig.
Værsgo.
Du ved vel, hvorfor du er her.
Hvorfor jeg taler med dig nu?
For at få det bedre. Eller fordi jeg forlod anstalten.
- Hvad skete der på vejen mod Arles? - Det kan jeg ikke huske.
Du forlod anstalten.
Jeg ville ud.
Folk i Arles har skrevet en klage. De ønsker ikke, du vender tilbage.
Det ved jeg godt.
- Har du forulempet et barn? - Nej, aldrig.
Er det sandt, at du skar et øre af og gav det til en prostitueret?
Ja, men Gaby er ikke prostitueret.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg ville have hende til at give det til en af mine venner.
- Gjorde hun det? - Det ved jeg ikke.
Var det ikke et sært tilbud?
Føler du dig vred af og til?
Ja.
Hvad gør du så?
Jeg går ud og kigger på et græsstrå -
- eller en gren på et figentræ for at falde til ro.
- Virker det? - Ja.
Jeg føler, at Gud er naturen, og naturen er skønhed.
Jeg har set dig male i haven, -
- og jeg har hørt fra andre, at du siger, du er maler.
Ja, det er det, jeg er.
Hvorfor siger du det?
- Har du evne for at male? - Ja.
Hvor kommer den evne fra?
Har Gud givet dig evne for at male?
Ja, det er den eneste evne, han har givet mig.
- Har du malet dette? - Ja, det har jeg.
- Og det kalder du et maleri? - Ja, naturligvis.
Jeg vil gerne forstå det. Hvorfor siger du, at du er maler?
Fordi jeg maler. Jeg elsker at male.
Jeg er nødt til at male. Jeg har altid været maler. Det ved jeg.
Den fødte maler?
Ja.
Hvordan ved du det?
Fordi jeg ikke kan noget andet, og tro mig, jeg har forsøgt.
Så Gud har givet dig evnen, for at du kunne male dette?
Ja.
Men kan du ikke se ...
Se nøje på det.
Jeg vil ikke såre dig, men kan du ikke se, maleriet er ...
Hvordan skal jeg sige det?
... ubehageligt? Det er grimt.
Hvorfor skulle Gud give mig evne for at male grimt og foruroligende?
Af og til ...
... føler jeg mig langt væk fra alt.
- Køber nogen dine malerier? - Nej.
- Så du er fattig? - Ja, temmelig fattig.
Hvad lever du af?
Min bror, Theo, betaler for, at jeg kan være her.
Men han er heller ikke rig.
Har Gud skænket dig evnen til at male, for at du skulle lide?
Sådan har jeg aldrig opfattet det.
Hvordan har du så opfattet det?
- Af og til tænker jeg ... - Ja?
- Måske ... - Fortsæt.
Måske valgte han det forkerte tidspunkt.
Hvad mener du?
Måske har Gud gjort mig til maler for dem, der ikke er født endnu.
Muligvis.
Det siges, at man kun sår, men ikke høster i jordelivet.
Jeg maler med mine egenskaber og fejl.
Så du tror, at Gud kan have taget fejl?
Jeg opfatter mig selv som en, der lever i eksil.
En pilgrim her på Jorden.
Jesus sagde: "Vend hjertet fra det synlige mod det usynlige."
- Så sandelig, men ... - Og Jesus var ukendt, da han levede.
- Hvordan ved du det? - Min far var præst.
Jeg har været omgivet af religion hele livet.
- Jaså? Præst? - Ja.
Inden jeg indså, jeg var maler, -
- forsøgte jeg selv at blive præst, så jeg lærte en hel del om emnet.
- Så du kender evangelierne? - Ikke kun evangelierne.
Jesus blev ikke opdaget, før 30 eller 40 år efter han døde.
Da han levede, talte ingen om ham.
Der findes ikke et brev fra en romersk centurion til sin kone om, -
- at en mand ved navn Yeshua blev korsfæstet i Jerusalem.
Ikke et ord.
Jeg skal afgøre, om du er rask nok til at forlade stedet.
- Det minder om Jesus på stenbroen. - Hvilken stenbro?
Da han talte med Pilatus, som, hvis man skal tro det skrevne ord, -
- ikke ønskede at korsfæste ham. Det var folket ...
Den teori kan vi diskutere en anden gang.
Pilatus ville ikke korsfæste Jesus, -
- men alt, Kristus sagde, belastede ham, så ...
Jeg må også være påpasselig med, hvad jeg siger til dig.
Det kan jeg godt forstå.
Hør her. Kom til mig igen, hvis du har lyst til det, -
- for at fortælle mig nogle af dine andre tanker.
I mellemtiden venter dr. Rey for at følge dig hjem.
Må jeg gerne gå?
Jeg tror, vi har gjort alt, hvad vi kan, for dig her.
Jeg håber, jeg er klar.
Det håber jeg også.
Vær venlig at aflevere disse sager til madame og monsieur Ginoux.
De har været sande venner. Giv dem bogen, og sig tak.
- Goddag. - Goddag.
Det er meget vigtigt. Sørg for, madame Ginoux får det.
Det er fra maleren Vincent van Gogh. Han undskylder for forsinkelsen.
En stak håndklæder, en regnskabsbog og to tomme olivenkasser.
Alle mine værker er her. Du har ikke solgt noget.
Ikke endnu, men Auriers anmeldelse var strålende.
Den anmeldelse var absurd. Jeg fortjener intet af det.
- Jo, du gør. - Anmeldelsen vil hjælpe.
Jeg tror ikke længere, -
- at jeg går op i, hvad andre synes, -
- men jeg går op i, hvad du synes, Theo.
Jeg vil have sandheden at vide. Er jeg en god maler?
Du er ikke en god maler. Du er en stor maler.
- Er du sikker? - Hvorfor skulle jeg lyve for dig?
Du er jo min bror.
Bare for at glæde mig.
- Det ville jeg ikke gøre. - Nej, det ville Theo aldrig gøre.
Folk siger, at jeg ikke kan tegne eller male.
De siger, at mine malerier er ubehjælpsomme og grimme.
Engang gik jeg op i andres mening, men det gør jeg ikke længere.
Jeg har intet valg.
Hvis jeg ikke kunne male, ville jeg slå nogen ihjel.
Det er derfor, jeg sender dig penge. Jeg tror på, at du er en stor maler.
Og jeg er en forretningsmand.
Du skal bare male og overlade resten til os.
Gauguin har sendt mig et brev.
Har du talt med ham? Har han ikke spurgt efter mig?
- Er han her? - Det ved jeg ikke.
Hvad med Aurier eller Bernard?
Vil du tale med dem? Jeg ved, de er i byen.
Jeg ... Jeg vil rejse et sted hen. Jeg kan ikke holde ud at være her.
Det hele er for indviklet. Jeg kan ikke tale med nogen.
Det er blevet værre efter Auriers artikel.
Jeg kender et sted. En lille landsby, Auvers-sur-Oise.
Pissarro kender en læge der, som er kunstelsker.
Måske kan han hjælpe dig uden at komme i vejen.
- Kan jeg tage derhen i morgen? - Det skal jeg undersøge.
Jeg er nødt til at rejse, Theo. Jeg er nødt til at rejse.
Det skal jeg nok tage mig af.
- Må jeg tale? - Ja, men rør dig ikke for meget.
Hvorfor maler du?
Jeg maler ...
... i virkeligheden for at holde op med at tænke.
En slags meditation.
Når jeg maler, holder jeg op med at tænke.
På hvad?
Jeg holder op med at tænke, og jeg føler, -
- at jeg er en del af alt, der findes uden for og inden i mig.
Jeg ville så gerne vise, hvad jeg ser.
En kunstner ...
Ja?
Jeg troede, en kunstner skulle vise, hvordan man skal se på verden.
Men det tror jeg ikke længere.
Nu tænker jeg kun på min forbindelse til evigheden.
Hvad kalder du evigheden?
Den tid, der er i vente.
Måske mener du, at dit bidrag til verden er at male.
Hvilken nytte er en kunstner ellers til?
Er du glad, når du maler?
For det meste. Undtagen når det mislykkes.
Af og til ser du trist ud.
Der er meget ødelæggelse og nederlag på vejen til et vellykket billede.
Jeg finder glæde i sorgen, og sorg er større end latter.
Ser du, -
- en engel står dem, der er triste, nær, -
- og sygdom kan af og til helbrede os.
Det er den normale tilstand, der afføder malerier.
Har du det sådan?
Af og til afskyr jeg tanken om at blive rask.
- Så har du ikke brug for en læge. - Hold op med at le.
- Hold op med at smile. - Undskyld.
Find ind i stillingen igen.
- Undskyld. - Det gør ikke noget.
Det siges, at jeg er gal, men ...
Den bedste kunst har et strejf af galskab.
Du er ikke gal.
Det er godt at have en læge som ven.
Jeg har ondt i maven.
Han var klædt som Buffalo Bill.
Vincent!
Den ene af dem var venligere.
Du må ikke sige det til vores forældre.
Hvad er der sket? Hvad har du gjort?
Du har et skudsår i maven.
Jeg ved det ikke.
Har du skudt dig selv?
Måske.
Jeg kan ikke huske det. Du må ikke bebrejde nogen det.
- Har du en pistol? - Nej, det har jeg aldrig haft.
Hvordan gjorde du det så?
Det ved jeg ikke.
Bed ...
- Bed min bror om at komme. - Det har jeg gjort. Han er på vej.
Vorherre, vil du tage imod din søn?
Vincent van Gogh blev skudt den 27. juli 1890 -
- og døde den 29. juli af et skudsår i maven.
I de sidste 30 timer af sit liv nævnte han ikke drengene -
- eller noget om omstændighederne ved sin død.
I de 80 dage i Auvers-sur-Oise malede Vincent 75 malerier.
Madame Ginoux opdagede aldrig, -
- at Vincent havde afleveret regnskabsbogen med 65 tegninger.
Regnskabsbogen blev fundet 126 år senere i 2016.
VAN GOGH - VED EVIGHEDENS PORT
I mit gule værelse står solsikker med lilla øjne på en gul baggrund.
De bader deres stilke i en gul krukke på et gult bord.
I hjørnet af maleriet ses malerens signatur: Vincent.
Og den gule sol, der skinner gennem mit værelses gule gardiner, -
- fylder denne fluorescens med guld.
Når jeg vågner i min seng om morgenen, -
- forestiller jeg mig, at alt dette dufter dejligt.
Den gode Vincent elskede gul. Denne maler fra Holland.
Disse solglimt vækkede hans sjæl, der afskyede tåge og krævede varme.
Da vi var sammen i Arles, var vi begge gale -
- og i evig strid om farvernes skønhed.
Jeg elskede farven rød. Hvor fandt man en perfekt cinnoberrød?
Han malede med sin guleste pensel på væggen, -
- som pludselig blev violet.
Jeg er helligånden.
Jeg er hel i ånden.
Paul Gauguin, 1894.
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2019
DENNE FILM ER TILEGNET AZZEDINE ALAÏA